Resync: Xenzai[NEF]
Annie blev dödad av Owen.
Vi kan aldrig bli accepterade av riktiga människor. Vi är monster.
Allt Owen och jag hade kan brinna.
--De är bara... --Människor? Vill vi vara som de?
Jag är med.
Vi träffar folk och blir kära.
När vi skiljs åt lämnar de minnen efter sig.
Våra älskare formar oss.
De definierar oss. Det kan vara både bra och dåligt.
Likt en flipperkula studsar vi in i dem för att sen ändra riktning.
När vi har skiljts åt kanske vi är ärrade.
Men vi är starkare.
Eller ömtåligare, mer behövande, argare och fulla av skuldkänslor.
Aldrig oförändrade.
På torsdag ska jag träffa Sasha.
Våra älskare dröjer kvar inom oss som spöken.
De hemsöker korridorerna och de öde rummen.
lbland viskar de.
lbland skriker de.
De är osynliga, men ständigt närvarande.
De väntar.
--Mer sylt. --Hur många har vi nu?
Elva burkar. Vad får dem att tro att vi behöver sylt?
--Det är en gest. --Som att skriva "pedofil" på dörren.
--Jag ska hemsöka Owen. --Jaha.
Det är därför jag är kvar. Att få veta sanningen räckte inte.
Det måste behövas nåt mer, för jag är inte borta än.
--Har du pratat med Mitchell? --Jag har knappt sett honom.
lnte jag heller, inte sen olyckan.
Behöver du hjälp?
Visst. Tack.
--Jag vet inte vad jag ska göra än. --Jag vill säga en sak.
Jag förstår varför du ska göra det, men jag vill inte att du försvinner.
Då vet jag det.
Dörren öppnades, och där stod hotellchefen.
Han hejdade sig. Jag rökte en cigarett.
Mitchells ansikte var täckt av blod och en död tjej låg på sängen.
Hon kommer förbi senare.
Hotellchefen stod där och stirrade på oss. Allt blev tyst.
Då sa Mitchell...
"Jaså, gravservice."
Jag är jätteglad att Mitchell är tillbaka.
Det är en spännande tid. Jag har sagt det förut...
De himlar med ögonen, men det är sant. Vi säger det tillsammans.
lngen blir lämnad!
Kom hit.
Tack för att ni tog tillbaka mig. Jag har sett hur mänskligheten är.
Det är här jag hör hemma.
Kan du förklara en sak?
En begravningsbyrå... Är det inte lite väl klichéaktigt?
Det finns en praktisk anledning.
När rekryterna har dött förs de hit. Men det finns fler skäl.
Vår existens är en union mellan liv och död.
Kyrkogårdar, sjukhus, begravningsbyråer--
--är ställen där de två världarna möts.
Vi känner oss som hemma här.
--Det är våra kyrkor. --Och det finns förvaringsutrymmen.
Det är härligt att ha dig tillbaka!
Owen!
--Var det ditt skrik? --Det var dåligt, va?
Vad skulle Patrick Swayze göra?
--Vilken effekt vill du uppnå? --Jag vill få honom att erkänna.
--Säg det, då. "Erkänn!" --Erkänn!
Betona den sista stavelsen.
Erkänn!
Den var bra. Säg lite spöklika saker också.
"Jag är mörkret, jag är döden!"
Jag är mörkret!
Jag är döden!
Det är inte som på film.
--Vi vet inte ens om han kan se dig. --Jo, han kommer att se mig.
Allt är annorlunda. Jag vet vad jag ska göra.
Vi kanske underskattar hur det påverkar honom.
Jag sa att jag vill att han erkänner.
Det är inte bara det.
Jag vill skrämma honom.
Jag vill få honom att gråta, bönfalla och skrika.
Det handlar inte bara om rättvisa. Det är nåt fulare än så.
Är det fel?
Det är mänskligt. Allt mänskligt är inte trevligt.
--Du vet hur det fungerar. --Kom in.
Ska vi sprida lite glädje?
Duncan Johnson, 41 år.
Aids-relaterad virusinfektion. Han har fem veckor kvar.
--Vad jobbar han med? --Han är ingenjör.
Vet du vad jag ville bli? Arkitekt.
När jag var liten hade jag en bilderbok--
--med spiror, slott och katedraler. Jag drömde om dem.
Och om mina egna byggnader -- färgglada block i en bergssluttning.
Jag drömmer fortfarande om det.
Men nu är vi här.
Den här världen valde mig.
Skräm honom inte. Han har inte accepterat det än.
Han är arg och rädd och han vill inte dö.
Vem vill det?
Mr Johnson? Bli inte orolig.
Jag hoppar över artigheterna. Ni har ju ont om tid.
Jag heter William Herrick. Jag har ett förslag.
Den slutade fungera igen.
Jag vrider på kranen nu, men det händer ingenting.
Kan du det? Härligt!
Vid sex-sjusnåret?
Om jag inte är här är det bara att gå in.
Fint. Vi ses.
Owen kommer hit.
Svart kaffe. lnget socker, bara en skvätt kallvatten.
--Hej, Josie. --Är det verkligen du?
--Du har inte förändrats. --lnte du heller.
Lögnare.
--Vad gör du här? --Jag jobbar här. Du, då?
Vi flyttade hit när min man gick i pension. Han dog för fem år sen.
Jag beklagar.
--Du, då? --Jag är singel, som vanligt.
--Alldeles ensam? --Nej, jag bor med några vänner.
--Är de...? --De är inte vampyrer, men nåt annat.
Vi reste hit till Bristol en helg. Minns du det? Clifton Hotel.
--Mr och mrs McCartney. --Det var 60-tal. Beatles var stora.
--Jag stal mammas vigselring. --Vi lämnade knappt hotellrummet.
--Vi måste talas vid. --Det här är Josie.
--George är en av dem jag nämnde. --Jaså. Hej!
Josie och jag dejtade ett tag, på 60-talet.
Hon vet vad vi är.
Jaså... Jaha.
--Vad vill du prata om? --Vi tar det sen.
--Det var elakt. --Vad då?
Du avslöjade honom.
Vad gör du här? Är du sjuk?
Lungcancer.
--Kan de...? --Nej.
Se på dig. Du har stannat i tiden, som ett fotografi.
George?
Varför anstränger jag mig?
Hejsan.
--Dra inte det från deras deposition. --Annie...!
lnte nu längre.
Jag är mörkret, jag är döden.
Hämnd och vrede, eld och blod.
Diamanter och ben, safirer och...
...stål.
Erkänn, Owen.
Erkänn!
Vilket skolboksexempel.
Hör du, Annie!
Kan du inte bättre?
Jag visste det. Fan, jag visste det!
Allt som hände hemma hos mig. Jag trodde att det bara var...
...skuldkänslor.
Jag borde ha förstått att inte ens döden kunde rå på din surmulenhet.
Är det inte så? Det är lsle of Wight en gång till.
Surmulenhet? Du dödade mig!
Vad är du? Ett spöke?
Hur fungerar det?
Ut med språket!
Tyst som i graven.
Vi är klara med varandra. Tycker du inte det?
Ni borde betala hyra för tre.
Vi ses.
--Vad gör alla? --Sorenson har fisit.
Så killarna gör high-five. Det är som en middag med familjen Kennedy.
--Tar alla hand om dig? --Jag får inte vara i fred ens på toa.
På grund av Seth, eller? Vi är glada att ha dig tillbaka.
--Händer det nåt? --Det kan ta en stund till.
Ta en paus. Umgås med Mensa-killarna där uppe.
Nej, nån måste vara här när han vaknar. Allt han har sett...
Om ni nu rekryterar folk... Kan du prata med nån jag känner?
--Visst. Vem då? --En gammal vän. Hon är sjuk.
--Vad jobbar hon med? --Vet inte. Hon var danslärare förut.
Knappast en nyckelfigur, men vad fan.
När revolutionen kommer måste vi kunna dansa.
Tack.
--Låt dem inte ta nån du tycker om. --Varför inte?
De kan bli grymma.
--Det här livet förändrar en. --Det förändrade inte mig.
Jo, det tog bara längre tid.
Vad är det, Lauren? Var inte du lycklig?
Ja, jag får ju allt jag behöver.
--Herregud! --Det är ingen fara.
--Det var några män där. --Jag vet, men nu är du hemma.
Blev han inte rädd? lnte alls?
Det är faktiskt logiskt. Han är inte en normal människa.
Han dödade sin fästmö, dolde brottet och hyrde ut brottsplatsen.
--Vad gör vi nu? --Jag måste träffa Janey.
--Owens flickvän? --Annars står hon på tur.
--Hej, främling. --Du är hemma sent.
Ja, jag hade en grej på...
Det var en jobbig dag.
--Är det kaffe i nån av dem? --Den här kanske.
--Jag hemsökte Owen. --Bra.
Jag ville prata med dig först, men...
Han såg mig, men han reagerade inte som jag trodde.
--Nu ska jag träffa Janey. --Det låter som en bra plan.
--Var har du varit? --På jobbet. Jag har varit upptagen.
Du har gått tillbaka till dem, va?
--Det är annorlunda. --Dödar du?
lngen tvingas till nåt. Vi ger folk hopp.
Nu har jag hört allt.
Du flyttade in här för att vara en del av mänskligheten.
--Du ville inte vara det du är. --"Mänskligheten..."
Människorna pekar när de ser flygplan.
Ni pratar om hur charmiga och godhjärtade de är.
De är dumma, våldsamma och grymma. Vi blir aldrig som de!
Tack och lov. Det är de som är monster.
Tänk att jag inte har insett det.
Det är mycket att smälta. Det handlar om att vara ett annat alternativ.
Om jag säger ja...
--Skulle jag då bli frisk? --Ja, genast. Det gäller alla.
--Det skulle stoppa svält, krig... --Lägg av med säljsnacket.
Jag känner inte igen dig.
Men jag skulle inte...
Jag skulle se ut så här. Jag skulle stanna i tiden, som ett fotografi.
--Med dig? --För alltid.
--Tyvärr. --Jag kände likadant i början.
Nej, det var annorlunda. Att vara människa innebär att vara dödlig.
Det innebär att man dör. Det kan ni inte ta ifrån folk.
--Det är ett val. --Det är ett knep!
Ni får folk att göra det frivilligt, men det är ändå bondfångeri.
Ni har inte rätt att erbjuda det här.
Självklart vill folk leva för evigt, men det är inte rätt.
Det är evolution.
Ska ingen födas eller dö?
Det är inte evolution, utan ett stopp.
Var mötet med honom verkligen din idé?
--Den Mitchell jag kände... --Jag ville rädda dig.
Nej, det var inte det.
Dina vänner som du bor ihop med... Känner de till det här?
Det var därför du bad om mötet. Du visste vad jag skulle säga.
Janey... Det är jag.
Nej!
Härligt, du blir rädd.
Hej!
--Janey! --Herregud!
Jag tänker inte skada dig.
Du tog av mig mina skor. Herregud, varför gjorde du det?
--Du svimmade. --Du vill hålla kvar mig här.
--Du vill hindra mig från att fly. --Då hade jag huggit av dina fötter.
--Åh nej! --Jag ska inte hugga av dig fötterna.
Du är ju död. Du dog!
--Du ramlade nerför trapporna. --Det var inte så det gick till.
--Jo, Owen sa... --Owen...
Han dödade mig.
Det är inte sant.
Det är därför jag är kvar.
Jag kan inte släppa det.
Jag måste varna dig, för du står på tur.
Du ljuger. Han älskar mig.
Om du säger att han aldrig har slagit dig eller skrämt dig--
--så går jag härifrån.
--lbland blir han... --Vad då?
--Nej. --Säg det.
Nej! Jag håller bara på att bli galen.
Precis som min faster Linda. Hon såg systrarna Brontë.
Owen?
Owen! Owen!
--Vad är det? --Jag håller på att bli galen!
Jag ser Annie, hon är här! Hon ska hugga av mig fötterna.
Det är taget ur sitt sammanhang.
--Jag ser ingenting. --Han ljuger.
--Det har hennes röst. --Jag svär, jag ser ingenting.
Lyssna inte på honom. Du såg mig och pratade med mig.
Få det att sluta!
Vad har det sagt? Vad tror du att det har sagt?
Det sa att du dödade henne.
Jaså, gjorde det?
Vet du vad jag tror att det är? En fördröjd reaktion.
--Vad menar du? --Du har skuldkänslor.
Vi var ju ihop när hon levde.
Vi hade ju ett förhållande.
Ja, mejl och sms.
Den gången på ditt jobb, i Lexusen, på vår förlovningsfest...
--På vår förlovningsfest? --På handikapptoaletten.
Det är en reaktion på det.
Vet du vad? Annie skulle gilla det här.
Hon var alltid bitter.
Under hela livet var hon bitter mot folk som var smartare.
Folk som gjorde nåt av sitt liv.
Hon stod vid sidan om och hackade på folk och gnällde.
Hon deltog aldrig och tog inga risker.
Hon levde sitt liv i periferin, som ett spöke.
--Håller jag inte på att bli galen? --Nej.
Det här visar hur underbar och omtänksam du är.
--Ser du verkligen ingenting? --Vet du vad?
Det gör jag faktiskt inte.
Läkaren kommer strax.
--Hej, min pojkvän. --Hej, min flickvän.
Lucy Willis ska följa med när nån ska till röntgenavdelningen.
Det är det enda sättet att få henne att röra på sig.
Uppfattat.
En sak till. Resultatet har kommit.
Det visar sig att du har en jättefin rumpa.
Jaså? Och du har två underbara...
Jag måste prata med dig.
--Alltså... --Ja.
--Jag vet inte vad Mitchell sa om... --Håll klaffen!
--Mitchell är i knipa. --Vad då?
En annan vampyr ville rekrytera mig och göra mig till en av dem.
Vampyrerna mobiliserar sig. De vill få det att låta bra--
--men det är en invasion, en kupp.
Det första de gör är att rekrytera i massor.
De pratar med döende här. De tar sig in med Mitchells hjälp.
Herregud! Vad ska vi göra?
--Din grej... Är det...? --Till nytta? Nej!
--Det är en deltidsgrej. --Jaså.
--Jag trodde att du var trollkarl. --Trollkarl? Så löjligt!
När man dejtar en vampyr får man andra perspektiv.
Jag måste åka hem. Jag måste...
Hur många tänker de rekrytera? Hur illa är det?
Han sa nåt, den där mannen...
"lngen blir lämnad."
Hej!
Varför Bristol? Varför inte London eller Manchester? Vad är grejen?
Den förste vampyren, Richard Turner, slog sig ner här 1630.
--Den förste? --Den förste som levde dubbelliv.
Han ställde upp i parlamentsvalet.
Han dödade tusentals. lngen visste vad han var. Har ingen berättat det?
Alla bra historier handlar om dig. Andra dödar bara luffare.
Folk pratar om när du tog ett tvillingpar, en soldat...
Jag måste prata med Herrick. Flytta på dig.
Vi borde göra sånt här oftare.
Mitchell är här.
Hallå?
Hon fick för lite tid.
Hon hade precis vaknat upp igen.
--Vad gör ni här? --Snälla, ni måste ha ett system.
Det var därför Michael dog och Daisy blev sjuk.
Vi håller tyst och äter när ni säger till, men ingen hinner återhämta sig.
--Dricker de ert blod? --Snälla, gör det inte.
--Hur länge har ni varit här? --l veckor. Andra var här före oss.
Vi tänkte berätta.
Men som med så mycket annat i livet...
...så hänger allt på tajming.
Annie! Vi måste rädda Mitchell. Det är värre än vi trodde.
Jag träffade en kvinna på sjukhuset... Jag berättar på vägen.
De håller till på en begravningsbyrå.
De är inte rädda för stereotyper.
Jag vet inte vad jag letar efter. Nåt att försvara mig med.
Än så länge har jag en visp och min mobilladdare. Det är...
Vad ska vi ta med oss? Kors och vitlök?
Vi borde ha sett fler filmer. Du borde ha svarat mig...
Du får gärna avbryta och säga nåt konstruktivt.
--Jag kan inte. --Förlåt, vad sa du?
Jag är slagen.
Jag kan inte röra mig, jag kan inte...
Owen har vunnit. Jag kommer inte åt honom.
Han dödar mig om och om igen.
Sluta prata, sen ställer du dig upp och hjälper mig.
--Du förstår inte. --Mitchell, vår vän, behöver dig.
Om du inte kan hjälpa till har du själv gjort det Owen inte kunde.
Då har du dött.
--Är det här vampyrhögkvarteret? --God eftermiddag.
Vi har tyvärr stängt. Men jag vet flera...
--Herregud! Vad vill du? --Vi måste vara på rätt ställe.
--Vi vill träffa Mitchell. --Stick innan jag ropar på de andra.
--Kan vi lämna ett meddelande? --Vad fan är det där?
--Jag är ett spöke. --Är du?
Kan du flytta på saker och gå mellan olika rum?
--Det kan alla. --Håll klaffen!
Det enda skälet till att jag inte dödar dig är att det är nystädat.
Jag hämtar Mitchell.
--Vi ska ha kul med dig. --Hjälp mig, Annie!
Sorenson! -- Bell!
--Snyggt. --Jag vill höra dig skälla, din hund.
--Slog du mig med en stol? --Ja! Förlåt.
Vad är det med er? Det gjorde ont som fan!
--Slå honom igen, Annie! --Vi gör på det gamla goda sättet.
lgen!
Det var patetiskt. Vi var som två gay-ninjor.
Stolen hade ingen effekt, men ditt tjejslag knockade honom.
Davidsstjärnan försvagade honom. Varför påverkar den inte Mitchell?
Jag mår illa.
--Det var mitt första slagsmål. --Det är bäst att du vänjer dig.
--Hur är det med handen? --Det gör ont. Jag gjorde illa benet.
--Vilka är de? --Ungdomar som har rymt.
Du sa att det var frivilligt. De var inte här frivilligt.
Hur trodde du att det skulle gå till?
Skulle vi fråga snällt?
Evolutionen skördar offer. Romarna slukade nästan hela världen.
Vi fick konstbevattning, läkekonsten och demokrati.
Det Osmanska riket tog tre kontinenter, men gav oss juridik.
Tror du att det kunde uppnås utan att en enda droppe blod spilldes?
Det här är en historisk vändning, Mitchell.
--Det är vår tur nu. --Vad händer med dem i rummet?
--De är ett test, en teori. --Du har inte rekryterat dem.
Jag vill inte omvända alla.
Vi kommer att hålla en del av mänskligheten vid liv.
--Varför då? --Vi måste ju äta!
Du kommer med historiska föregångare och slagord.
Det är rökridåer. Du vill bara suga blod.
Du vill bara döda.
Det känns ju så bra.
Jag klarar inte det här.
Tyvärr, Mitchell.
Du kan inte hoppa av och på när du känner för det.
Du kan inte bara doppa tårna.
Det ger fel budskap.
Det förstår du väl?
Du blir vänligt behandlad.
--Mina vänner, då? --Hunden?
Jag har en till vän, ett spöke.
Vad sägs om det här?
När det händer lovar jag att jag gör det, inte Seth.
lnte nån som han.
--Hur ska vi göra? --Vi tar ett glas.
Vi tar en stol, bryter av ett ben och vässar det.
Gör mig en tjänst efteråt. Prata inte om mig som ni gör nu.
Berätta inte om allt jag gjorde. Så vill jag inte bli ihågkommen.
--Tänk att du var fåfäng. --Jag vill inte inspirera nån.
--Vem vill smaka på min stol? --Jag borde ha förberett nåt.
--Fly! --Spring! Ta dem!
--Vart ska vi? --Hitåt.
Ta dem!
--Kusten är inte klar. --Såg nån dig?
--Kanske. --Hitåt!
--Annie? --Här.
Kom, kompis.
--Stick, Annie. --Jag lämnar inte er.
--Vi är för många för det där. --Släpp dem, så lovar jag att stanna.
Nu glor han inte på mina tuttar mer.
--Nu sticker vi! Kom! --Spring!
Kom igen!
--Hitåt! --Kom igen!
--Vart ska vi? --Vi hittar nåt ställe.
--Vi gömmer oss. --Jag kommer inte undan mig själv.
--Vad pratar du om? --Kom igen, Mitchell!
Du tog mig till den här världen. Nu vill jag att du hjälper mig härifrån.
--Nej, aldrig! --Snälla.
--Lauren... --Du såg människorna i rummet.
--Jag går dit. --Gör inte så här.
--Nej, George. Vänta! --lbland gjorde de inte ens motstånd.
--Varför sa du inget? --Jag gillade det.
--Mitchell! --Tvinga mig inte, Lauren.
Du måste. Den jag var förut...
Tjejen som fick hösnuva och tjuvrökte... Hon är nästan borta.
--Snart finns bara hon kvar. --Jag kan inte!
--Du räddade ju oss. --Rädda då mig.
Nån måste stoppa honom. Han vill riva ner allt.
Nu kommer det.
Jösses...!
Tack.
lnte för teet.
Om jag vetat att det var så farligt hade jag inte gjort nåt.
Jag beklagar Laurens död.
Jag är hemma, älskling! Jag fick ditt meddelande.
Hela gänget är här. Är de din doakör, eller?
Fan... Ni är väl inte spöken också?
Jag borde ha bett om referenser.
Får jag fråga en sak? Vill du ge mig skuldkänslor?
Det fungerar inte.
Det här är nåt som ingen berättar för en.
Att döda nån och komma undan med det...
Det gör en skottsäker. Man blir en gud.
Du har glömt en sak. Om jag existerar, vad finns då mer?
Du tror att du är stygga vargen. Du skulle se George under fullmånen.
Du tror att du är en kallblodig mördare.
Mitchell dödade 80 år innan du föddes.
Jag är bara toppen av isberget. Jag är den snälla snuten...
Se på dig! Du är så nöjd med ditt sjaskiga lilla mord.
När det gäller ondska är du en amatör.
Du har lämnat den trygga stigen. Här finns allt det vilda.
Nu kan vi din doft. Vi kan hitta dig vid världens ände.
Vi kan orsaka ofattbara plågor.
Nu ska jag berätta det värsta.
Nåt bara de döda vet.
--Det är inte sant! --Jag såg det.
Hitta en säker plats med lås och elaka hundar--
--och släck aldrig lampan.
--Jag sätter på tevatten. --Vad sa du till honom?
Jag berättade en hemlighet.
Vad händer med mig nu?
Jag trodde att jag skulle få fyrverkerier och solsken.
--Att jag skulle träffa Elvis. --Vi får vänta.
--Vad gör vi under tiden? --Tittar på "The Real Hustle".
Vad utgör själva avslutet? Att Owen anger sig själv?
Att han tar livet av sig?
--Hur kan jag hjälpa er? --Ni måste skydda mig.
--Har ni blivit hotad av nån? --Jag mördade min flickvän.
Nu bor hon ihop med en varulv och en vampyr.
De vill tortera mig. Jag måste hitta en säker plats.
Jag förstår. l så fall behöver vi ett annat formulär.
Annie. Det du sa till Owen...
Vad hände? Jag har aldrig sett dig sån.
Ja... Att besegra en vampyrarmé ger bra självförtroende.
Vi ses.
Hör ni...
Herregud, den är här!
Är det så det ser ut? Är det där döden?
--Ska jag packa? --Nej. Jag tror inte det.
--Gå som du är. --Vad finns på andra sidan?
--Är det nåt bra eller nåt annat? --Troligen nåt annat.
Varför ska du då gå? Stanna kvar, snälla du!
--Varför ska du gå? --Det är slutpunkten.
Ska jag ta farväl nu?
--Klarar ni er? --Jag tar hand om honom.
--Du avskydde mig. --lnte då!
--Jo. --Lite grann.
--Döda inte nån. --Bra tips.
Skriv ner det.
--Jaha... --Ja...
Då går jag.
--Det här är löjligt! --Du har tur. Alla får inte ta farväl.
--Jag vet, men fan också! --Välj dina sista ord bättre.
George... När jag öppnar dörren, titta då inte in.
Den är kall.
--Det är nån bakom dörren! --Nej, det är ytterdörren.
--Herregud! --Det kom lite kiss.
--Varför knackar nån på nu? --De kanske går?
Vi kan inte göra det när nån knackar på.
Åh nej!
--Be mig att stiga på! --Herregud!
Be mig att stiga på!
--Nej! --Vad ska vi göra, Mitchell?
--Ska vi ta ut pålen? Han dör! --Du måste gå.
Dörren kanske inte är kvar. Det kan vara din sista chans.
--Han är döende. George! --Jag tar honom till sjukhuset.
Jag tar hand om det. -- Ambulansen, tack.
Annie... Gå!
Gå nu!
Nästa gång
--Vad tror du? --Att det är dags att växa upp.
Jag är början. Det här landet är vårt.
Vi har all tid i världen på oss.
Resync: Xenzai[NEF]
Översättning: Helena Lagerholm www.broadcasttext.com